Zapomnite si, trojanski zidovi so naša moc,
zato nikomur ne dovolite, da osvoji ravnino,
dokler obzidje stoji.
Zavzemite svoje položaje.
Hektor, kje je moje mesto?
Ob tvoji Špartanki.
Pridi, brat. Skupaj bova prelivala špartansko kri.
Še zame jo daj.
Nas ne bodo prišli pozdravit?
Upal sem, da bodo po neumnem razkropili svoje cete.
Kje bomo postavili tabor? - Tabor? Gremo naprej.
Helena z vsakim trenutkom bolj trpi.
Naš tabor bo trojanska palaca. Takoj moramo napasti.
Proti trojanskemu obzidju, Ahil? Ne. Bolje se moramo opremiti.
Odisej ima prav. Pripraviti se moramo.
Odisejev zvit nasvet je prevladal.
Grki so utrdili svoje oporišce in zgradili naprave,
primerne za napad na trojanske zidove.
Sledite Ahilu!
Hektor.
Nazaj! Umik! - Prevec jih je. Umaknite se!
Vrnite se na svoje stolpe.
Nazaj. Umik!
Nazaj!
Polidor.
Dobra vojna je, Paris.
Hektor, mož miru,
je zdaj naš najvecji vojšcak.
Zahvalite se Heleni za svojo usodo.
Zahvalite se Parisu. - Hvaležen sem mu za življenje.
Veliki Zevs, kralj vsega,
darujemo ti Polidora, trojanskega princa.
Prosim te, sodi mu z usmiljenjem in razumevanjem.
Naj Atena svojega sovraštva ne napaja z mojim nemocnim sinom,
ampak z našim žalovanjem.
Mi, trojanski živi mrtveci, bomo placali njegov dolg
v letih obleganja, ki so pred nami.
Grki so se res pripravili na leta obleganja.
Z ladij so raztovorili zaloge.
Ko je cas tekel, so plenili in posiljevali
po majhnih okoliških vaseh.
Roke stran od nje!
Vojak ukazuje nadrejenemu? - Moja je.
Ceprav si velik, sem še vedno tvoj poveljnik. Ves plen je moj.
Peljite jo v moje prostore. - Ne.
Agamemnon, ce jo boš vzel, bom odplul domov.
Kar teci domov. - Agamemnon!
Ni mislil tako, Ahil. Pridi. - Teci domov.
Ne, Ahil.
Ven! Ven!
Ahil, Agamemnon ne govori v imenu vseh.
Psi! Šakali!
Nikoli vec se ne bom boril zanj.
Toda za Grcijo se boš.
Nic vec.
V letih zatišja so Trojanci
iz varnega zavetja zidov nenehno nadlegovali zavojevalce
z nocnimi napadi na njihove tabore.
Helena, kako lepa. - Dekle, v katero si se zaljubil?
Vedno imej to podobo pred ocmi.
Ni treba. Imam vir njene carobnosti.
V tem trenutku objemam njeno toplino,
njen duh pa je vedno z menoj na obzidju.
Potem ne more biti izgubljeno, kajne?
Kar doživiš in deliš, se ne izgubi.
Nikoli, Helena. - Toda ce bi me izgubil,
bi se lahko sprijaznil s tem?
Ne skrbi, nic se ti ne bo zgodilo.
Na Zemlji ni nic vecnega, niti žalost niti veselje
niti zaljubljenci.
Draga Helena, sence išceš na edinem svetlem kraju v Troji.
Zaljubljenci ne bi smeli biti slepi.
Gledati bi morali v prihodnost in se pripravljati na locitev.
Toda ne tako turobno, ljuba. Srecala se bova v Eliziju,
kjer se dolga leta zdijo kot hipec.
Ti najemi ladjo. Jaz bom priletel na Pegazu.
Na najin otok, Paris?
Boginja, ki si prišla na Zemljo, s poljubom me naredi nesmrtnega
in živela bova od nektarja in ambrozije.
Vendar nisem preprican, da hocem biti tako nadzemeljski. - Niti jaz.
Trojanci, koliko let bomo še trpeli?
Kratek odmor imamo samo, ko zažigamo mrtve.
Praznik Troje, ki je nekoc poznala srecne case.
Morajo Trojanci grmado vedno postaviti tako blizu te hiše?
Kako dolgo me bodo obtoževali? - Veliko bližnjih so izgubili, gospa.
Zaslepljeni z obljubami vecnega miru.
Verjamem, da bi lahko imeli mir...
Mislila sem, da bom temu ubežala, vendar ni kraja...
In zmage za nikogar. - Pojdi. Pusti me samo.
Paris mi je ukazal, naj ostanem z vami.
Pusti me samo, ti pravim.
Ne, prijatelji.
Poslušajte me, Trojanci.
Vrzite jo Špartancem.
Izženite Parisa iz Troje.
Ce nimate poguma za to... - Helena, ne hodi ven.
Nevarni so. Poslala sem vojake, naj jih razženejo.
Želite, da zapustim Trojo. - Ne.
Ne.
Brez Parisa bi izgubila Hektorja. Svoje sinove moram imeti enako rada
in tudi tiste, ki jih imajo oni radi.
Dobri ste.
Sveceniki pravijo, da se tudi bogovi borijo.
Nekateri za Ateno in Grcijo, drugi za Trojo in Afrodito.
Kako naj bi potem tebe krivila za to vojno?
Lahko bi jo ustavila. - Nihce je ne bi mogel.
Jaz bi jo lahko,
ce bi se vrnila h Grkom, k Menelaju.
Da bi se vrnila k nekomu, ki ga preziraš?
Ce bi to koncalo vojno in bi Trojanci spet vzljubili Parisa.
Nikoli te ne bi pustil. - In bi ga jaz lahko zapustila?
Morate mi pomagati. - Zakaj se upiraš boginjam usode?
Tega noben smrtnik ne bi smel. Pa vendar se sprašujem,
je lahko nekdo tako ljubek smrten?
Ljubka? Ne. Sem vse, kar nikakor nisem hotela biti.
Bila sem sebicna.
Ves obup, bolecina in solze, ki sem jih prinesla.
Kako so drugacni od sanj o otoku.
Vrnite se k svojemu kralju
in mu povejte, da bomo sprejeli Heleno na dolocenem kraju.
Opozorite ga, da nas ne sme prevarati.
Zagotavljam vam, da ni nobene prevare.
Sama se hoce vrniti h kralju Menelaju.
Sama tako želi. Si slišal? - To sem pogosto slišal.
Pocakaj, glasnik.
Povej gospodarju, da zahtevamo...
Ne. Nic drugega.
Nic drugega, samo Helenino vrnitev. Trojanci hocejo skleniti mir.
Kot miroljubni možje sprejemamo njihovo ponudbo.
Smo trpeli zato, da odidemo praznih rok?
Praznih rok, Menelaj?
Helena se bo vrnila, casti pa bo zadošceno.
Prevec odkrit si, brat.
Ko bodo predali Heleno, jim bomo pokazali,
da nas ne morejo kar tako poplacati.
Rad bi, da gre Ahil z nami, ce bodo težave.
Še vedno se noce boriti, dokler vi poveljujete,
vaš butast zaljubljen brat pa skace po obali.
Potem pa ne bo dobil niti belica od trojanskega davka.
Helena?
Kje je? - Ni je tu, Paris.
Ni je tu? Kje pa je?
Šla je v grški tabor.
K Menelaju?
Odlocena je bila koncati unicenje
in povrniti zaupanje Trojancev vate.
Zarotili ste se... - Ni bila ujetnica,
ampak odlocna ženska, kraljica z vec poguma
kot bi ga imela jaz, ce bi plula proti nebeškemu toku.
Ne bo je imel. - Ura je že minila, Paris.
Tega ne moreš prepreciti.
Pocakajte, Trojanci.
Vrnili ste Menelajevo ženo, toda to ni ves vaš dolg.
Dolg?
Nobenega dolga ne priznavamo. - Ne?
Kdo pa bo placal prelito grško kri?
Trojanci so placali s svojo krvjo.
Trojanska kri v Šparti ni nic vredna
in ne poplaca splavitev tisocih ladij.
Pogoji premirja so bili jasni.
Vrnitev Helene, vi pa v zameno
zapustite našo obalo.
Lahkoverni bedaki. - Samo dvoje bi zadošcalo:
Polovica trojanskega bogastva, preden odplujemo,
zatem pa tisoc talentov vsako leto.
Primite jih za jamstvo.
Tu imaš placilo, Menelaj. - K vratom z njo!
Pelji jo nazaj v Trojo!
Sledite jim!
Za njimi! Za njimi!
Nazaj! Obrni!
Ne približaj se obzidju.
Ne proti Hektorju.
Patrokel! Patrokel!
Prinesi mi oklep. - Da, gospodar.
Hvala, Trojanec, da si nam dal Patroklovo truplo.
Najlepša hvala.
Moj sin, grška podlost je pokazala, da se ne vojskujejo castno.
Helena, pokazala si nam, da išcejo plen, ne pravice.
Oba vaju prosim odpušcanja.
Kasandra.
Ugotovili smo, da v sebi nosiš veliko modrost.
Kaj nam še lahko poveš? - Nove nevihte bodo prekrile nebo,
toda kriva bo Atena, ne Helena.
Hvala, Kasandra. - Tak pogum je treba nagraditi.
Helena, postala boš trojanska princesa.
Kje sta Hektor in Andromaha?
Podelila bosta lovorike.
Kje je Hektor?
Pri glavnih vratih.
Pricakuje poziv na dvoboj zaradi Patroklove smrti.
Jaz sem ga ubil. Mene bi morali izzvati.
Hektor ni hotel, da te izzove Ahil.
Patroklu je bil vdan. - Hektor mu je poslal truplo
z osebnimi pozdravi.
Nihce ni kos Ahilu, niti Hektor.
To se ne sme zgoditi.
Kriknil je kot žalujoca žival, potem pa zahteval svoj oklep.
Že prihaja.
Hektor!
Dogovorjeno je, Andromaha. - Ahil?
Njegova roka je ubila mojega oceta in brate.
Ko živiš, jih imam vse v tebi. - Še bom živel, Andromaha, zate
in za najinega sina.
Šlem ga vedno prestraši.
Upajmo, da ga sam nikoli ne bo potreboval
in bo našel mir.
Zgrabite orožje.
Ce bo Ahil zmagal, bomo napadli.
Takoj bomo napadli. K palaci!
Ce bo Ahil umrl, se bomo umaknili in premislili o mojem nacrtu.
Obdaja ga šcit nesmrtnosti. - Zevs, pomagaj mi najti šibko tocko.
Ahil je mrtev!
Tako je umrl grški pogum, ne pa grška pretkanost.
Premagali so nas ljudje, bogovi pa so nas zapustili.
Mesece sem štel po bitkah, boleznih in lakoti.
Zdaj je vse nocna mora.
Boril sem se, ko vas je bila vecina še v plenicah, a nikoli v taki vojni.
Pojdimo na ladje in se vrnimo domov.
Tako bomo naredili.
Imam nacrt, po katerem so morali Trojanci najprej zmagati.
To jim je uspelo. - Govoriš kot izdajalec.
Kakor želiš, toda bodimo realni.
Najvecja vojska na svetu je poražena.
O cem sanjaš, Odisej?
O svoji ženi, dobri vztrajni Penelopi.
V sanjah vidim, kako se vracam k njej z vsemi trojanskimi zakladi.
Toda kako? - Je to povezano z delom,
ki so ga Apagos in njegovi opravljali v gozdovih?
Gradijo spomenik zmagoslavju Parisa in Helene.
Darilo boginje Atene.
Sveti konj, tako velik in lep,
da ga bo Troja morala sprejeti v svoje srce.
Zatrobite umik dovolj glasno, da ga bodo slišali.
Naj ladje odplujejo, možje pa naj se skrijejo v gozdovih.
Ladje se bodo vrnile ob zori.
Si preprican, da bodo Trojanci vzeli to pošast v mesto?
Obljubim. Zaradi zmage bodo Ateni neizmerno hvaležni.
Njenemu konju bodo priredili dobrodošlico.
In Bakhu, bogu vina.
Pripravite se, Grki!
Najprej so ukazali umik, zdaj pa klicejo može k veslom.
Bakle se vracajo na morje.
So na ladjah? - Kmalu bomo izvedeli.
Enej je šel z izvidniki na obalo.
Odpluli so. Vse njihove ladje so na morju.
Razširite vest! Prižgite baklo zmage. Nesite jo po ulicah mesta.
Dobro, Priam. Dobro.
Naši junaki bi hoteli, da se veselimo. - Prižgite baklo zmage!
Videla boš Trojo, kot je še nisi.
Vidim jo na vaših obrazih.
Odprite jih! Odprite!
Naj spet vidimo svet!
Noc se nam smehlja.
Poglej, Priam.
Hotel sem vam povedati za to.
Grki so nam pred pragom pustili nenavaden spomenik.
Pazite se Grkov, ki prinašajo darila.
Sestra ima prav. Stvar je zla. Treba bi jo bilo zažgati.
Strinjam se.
Sovražnik ne poklanja lepih daril.
Otroci, to ni darilo Grkov,
temvec simbol cašcenja, ki so ga morali opustiti.
Ljudje prosijo, ce lahko nagrado pripeljejo na trg.
Pogumno so se borili. Tega jim ne morem odreci.
Oce, poslušaj me.
To ni konec unicenja, ampak zacetek.
Ne smemo biti nehvaležni
boginji, ki je na naši strani. Pripeljite svetega konja.
To bo spomenik trojanskemu pogumu.
Da, velicanstvo.
Res je velika in odlicna stvar.
Kako otrocja sem bila, ker sem podvomila.
Jaz pa, ker sem se zbal lesenega velikana.
Zakaj pa to?
Za Ateno. Tvojo odpušcajoco tekmico.
Si ljubosumna, Afrodita?
Sem samo Helena,
ki se sprašuje, ali bo kdaj prava Trojanka.
Ko bodo Trojanci gledali ravnino,
se ne bodo vedno spominjali Helene iz Šparte?
Zdaj je povsod mir.
Ni nama treba ostati tu.
Peljal te bom, kamor boš želela.
Pozdrav princu Parisu in njegovi Heleni!
Pozdravljena, Helena!
Pozdravljen, Paris!
Usoda, Paris, usoda.
Zdi se, da ne moreva ubežati.
Niti sreci ne.
Ne. In jaz sem srecna. Zelo srecna.
Špartanci!
Špartanci, v palaco!
Naprej!
Troja je izgubljena, toda vama ni treba umreti.
Pobegnita skozi severna vrata.
Res misliš, da bi vas zapustil? - Ali jaz?
Ubogajta svojega kralja.
Enej, poskrbi za Andromaho in mojega vnuka.
Paris, Helena,
ukazujem vama, da gresta.
Odlicno si nas vodil, Agamemnon.
Atena te bo nagradila z vso slavo.
Vsi skupaj, vdrite!
Helena!
Primite ju! Ostali išcite! Najdite jo!
Ne izgubi me, Paris. - Nikoli.
Paris!
Paris! Paris!
Paris!
Mislila sem, da sem izgubljena.
Bogovi so z nama. Pridi.
Paris!
Za trenutek sem mislil,
da si tista mala sužnja. - Saj sem.
Kar koli želiš, da sem. Kar koli je v tvojem srcu.
Ti si moje srce.
Paris. Ne.
Moja ladja se je vrnila pote. Pojdi nanjo.
Speri njegovo kri s sebe.
Nemogoce. To je moja kri.
Ne more biti izgubljeno, kajne?
Kar doživiš in deliš, se ne izgubi.
Nikoli, Helena.
Potem to ni slovo.
Vedno boš z menoj.
In ti z menoj.
Podnaslovljeno: SDI Media Group
Ripped by: SkyFury